Godaften, sir.
- Hvordan har hun det? - Hun er varm, men hun sover.
Det er altid noget.
Jeg tror ikke, der er nogen fare, sir.
Undskyld...
- Hvordan har hun det? - Det er det samme.
- Vi behøver ikke tilkalde læge, vel? - Nej, men vi skal ikke gå ud.
- Ikke nogen af jer? - Nej. Jeg skriver et par ord til dem.
Det gør man da ikke. De er trods alt familie.
- Du må holde fanen højt, far. - Gennem dødens dal.
Jeg håber, du vidste, hvad du gjorde -
- da du præsenterede Winifred for Dartie.
- Er han en ordentlig fyr? - Ja. Det synes damerne i hvert fald.
Courage, mon brave.
De kommer til at elske dig. Ikke nu. Kom, Monty.
Det er Soames, der skal føre familiens navn videre.
Det er at vende op og ned på tingene. Hvad siger du til at gifte dig?
- Jeg skal nok holde dig underrettet. - Han skal altid blande sig.
- Undskyld, tante Ann. - Få dig en hustru, kære Soames.
Unge Jolyon har sendt et venligt afbud.
Bare det ikke er noget alvorligt.
Deres pige er syg. Det er lidt feber. Det er ikke noget særligt.
Du må være bekymret. Børn dør som fluer af difteritis.
Det er bare lidt feber. Børn får feber.
De kunne være kommet alligevel. Guvernanten er der.
- Hun er smuk. June forguder hende. - Er hun fransk?
- Jeg tror godt, De kan gå ud nu. - Det er ret sent.
Det er lidt pinligt at komme så sent til min fætters forlovelsesfest.
- Undskyld, sir. - Det gør ikke mig noget.
Bliver mrs. Forsyte ked af det?
Jeg tror ikke, hun har noget imod det.
Er du lykkelig, Helene?
Vi vil så gerne have, at du er lykkelig.
Ja...
Og det er jeg naturligvis.
June har fået det bedre. Går du op til hende?
- Ikke endnu. - Hvorfor ikke?
- Jeg vil ikke møde miss Hilmer. - Hvorfor ikke?
Hun irriterer mig ærlig talt.
Det virker altid, som om hun er på sammenbruddets rand.
- Hun er ikke født til at være tjener. - Hun er ikke tjener.
Hvad er en guvernante så? Når det kommer til stykket...
Pastor Scoles sagde i sin prædiken:
"Hvad gavner det mennesket at vinde sin sjæl og miste alt, hvad han ejer?"
Det kan Scoles sagtens sige, for han ejer ingenting.
- Mine damer og herrer... - Pas på. Nu er der tale.
På denne lykkelige aften vil jeg gerne...
Sagen er den -
- at Winifred er den smukkeste pige, jeg har set.
Hun rødmer, men det er sandt.
Og så har hun dannelse og en fin herkomst.
- Hvad har han at komme med? - Jolyon...
- Tak, fordi De byder mig velkommen. - Det er din datter.
Mine forældre havde været lykkelige over at se Forsyte og Dartie forenes.
Og meget stolte.
Mine damer og herrer, skål for for miss Winifred Forsyte.
- Hvad er familien Dartie? - De er desværre døde.
Godmorgen, mr. Soames.
- Er mr. James her? - Ja, med en let halsbrand.
- Godmorgen, far. - Emily vil have et walisisk navn.
Hvad synes du om Dartie? Flot fyr. Han ved, hvad han vil.
- Det virker sådan. - Han er veltalende.
- Han har intet. - Hans forældre er jo døde.
- Winifred er glad for ham. - Hvor meget vil du give hende?
Jeg havde tænkt mig 10.000 og mere, når der kommer børn til.
Mere? Mindre.
Det hele på en gang? Ikke det?
Så løbende udbetaling? Heller ikke det.
Han gør dig bekymret. Du betvivler hans natur.
Jeg kan ikke lade være med at tænke på din familie, Freddie.
Alle dine onkler og tanter, som er spredt ud over det hele.
- De ejer nærmest det halve London. - Det gør de nok næsten.
Min familie har været ramt af uheld. Jeg skal bare bruge lidt kontanter.
Så ejer jeg snart den anden halvdel af London.
- Bliver det sådan? - Så snart din far punger ud.
Sagen er ikke, hvad James' penge kan gøre for mig -
- men hvad jeg kan gøre for James penge.
Far vil ikke give mig nogen medgift.
Han vil leje et hus til os, og han giver mig støtte.
Men han giver os ingen medgift.
- Det forstår jeg ikke. - Sådan er det desværre.
Nej, hør nu...!
- Du skal ikke være vred. - Stoler han ikke på mig?
- Vi får jo et hus. - Som han lejer. Det duer ikke.
- Hvordan skal man komme frem? - Du har ret.
Det er grove løjer.
Er du meget rasende?
Det kommer ærlig talt bag på mig.
- Det handler om bare at tegne. - Nej, det kan jeg ikke.
Hvem som helst kan gøre det. Børn er de bedste kunstnere.
De tegner lige fra hjertet. Det er let.
Jeg ville blive smigret, hvis du tegnede mig. Det ville jeg.
Kommer du, June?
- Dav, far. Jeg troede, du var ude. - Nej...
Det var jeg ikke.
Vi fortsætter senere.
Den kvinde skal ud af huset.
Jeg har ikke gjort noget. Nogen anklager mig -
- og vedkommende er en ussel løgnhals! Hvem er det?
- Ingen anklager dig. - Er der noget at anklage dig for?
- Nej, på ingen måde! - En guvernante...
Jeg kan anklages for at vise respekt og hensyn.
- Hun skal væk. - Hun har ingen steder at tage hen.
Kan man ikke sætte en finger på din opførsel over for hende?
Derfor skal hun væk, før der bliver noget at sætte en finger på.
- Vil du sige, at hun er afskediget? - Jamen med hvilken begrundelse?
Fordi jeg beder dig. Hun har ikke brug for nogen begrundelse.
Jeg er blevet bedt om at opsige dig.
Det kommer ikke bag på mig.
Jeg er ikke født til et sådant liv.
Jeg ved godt, jeg kan være pirrelig, men jeg er i en meget uvant position.
Der er ingen, som betvivler din indsats.
Nå, sådan. Jeg håber, mrs. Forsyte giver mig en anbefaling.
Du forstår det ikke...
De har antydet, at min opførsel over for dig har været upassende.
Jeg har fornægtet alt, og du ved jo, at det er sandt...
Men i mit sind er jeg skyldig i groft ægteskabsbrud.
Jeg tror kun, at utroskab kan forekomme...
... når der ikke er kærlighed.
Jeg vil gerne se gennem fingre med jeres forhold.
Vi taler ikke om det og fortsætter, som om intet er hændt.
Indtil i aften var der ikke hændt noget.
Hvad?
Pas nu på.
Frances, det gør mig oprigtigt ondt.
Jeg forlader dig. Vores ægteskab var forhastet...
Jeg vil ikke diskutere det foran tjenestefolk.
- Der er ingen tjenestefolk her. - Du ved ikke, hvad du siger.
Er der kærlighed mellem os? Er der lidenskab?
Vi har en datter.
- June klarer sig. Du er en fin mor. - Vil du også forlade hende?
- Jeg kan da ikke tage hende med. - Hvorfor gør du det mod mig?
Hvorfor er hun her?
Jeg vil gøre alt for ikke at være ond.
Jeg føler mere for Helene, end jeg nogensinde har følt for dig.
- Hvor er det dog modbydeligt sagt. - Du føler jo ikke noget for mig.
Vi kan i det mindste vise ærlighed og respekt.
Herren i huset og guvernanten...
Jeg elsker ham.
Og så har I ikke lavet noget før? Det tror jeg ikke på.
Indtil i aften har der ikke været noget mellem os, bortset fra...
Bortset fra?
En påskønnelse.
- Hvad mener du? - Vi påskønnede...
Der er et bånd imellem os.
- Er det virkelig så enkelt? - Hvad mener du?
Er det alt, hvad der skal til? En påskønnelse?
Vi må være ærlige. Du har aldrig villet have mig.
Selvfølgelig ville jeg have dig!
Men hvordan skal man vise det, når man altid bliver afvist?
Du rører mig ikke!
- Du må ud herfra, Jolyon. - Jeg kan bo på klubben.
- Frances, det gør mig frygtelig ondt. - Det er ikke din skyld.
Der var ingen påskønnelse.
- Dav, far. - Jeg siger kun dette en gang.
Du giftede dig med Frances efter fire måneder... efter det med Chloe.
Hvor længe er det, du har kendt denne kvinde? Et halvt år?
Og så kaster du alt over bord? Din kone, dit barn, dit hjem.
Om nogle år ser du et nyt skørt, og så gør du det igen.
Du er let at lokke. Du skal lære at stå imod det.
Sådan er det ikke.
Hvis du har de tilbøjeligheder, er der måder at få afløb på...
Du giftede dig for livstid med et godt menneske.
- Og du knuser hendes hjerte. - Det ved jeg godt.
Hvad med lille June?
Hvad ved du om kvindemennesket?
- Jeg ved, hvad jeg føler for hende. - Sådan noget vås!
Din tåbe!
Du må klare dig selv. Jeg kan ikke stå med en fod i hver lejr.
Jeg sænker dit beløb til 300 om året. Det er alt, hvad du får.
Jeg vil ikke have noget. Giv Frances pengene.
- Hvad vil du leve af? - Jeg vil arbejde. Det bliver sundt.
- Du går sgu i hundene. - Det håber jeg ikke.
Du må ikke gøre det, min dreng.
Hun er guvernante. Tænk på, hvilken skandale det bliver.
Det gør mig ondt, far.
Nuvel. Så er mit hjem lukket for dig.
Så enkelt er det. Jeg kan ikke se dig.
Jeg har mistet dig.
- Hvorfor er miss Hilmer her stadig? - Hun skal køres ud til sin bolig.
Så skaf en vogn. Og få de ting væk.
Har du glemt, at der er en tjenesteindgang?
Farvel, sir.
BOURNEMOUTH Nl ÅR SENERE
Pigen med mørkt hår og hud så hvid som alabast. Hvad hedder hun?
Irene Heron. Hendes far døde i år. Ingen penge.
- Kan du præsentere mig for hende? - Hvis du vil.
Miss Heron, hvilken fornøjelse.
Må jeg præsentere mr. Soames Forsyte? Miss Irene Heron.
- Mig en fornøjelse. - Mr. Forsyte kommer fra London.
Undskyld. Liversedge, må jeg tale med dig?
Jeg har et tilbud til dig.
- Må jeg...? - Ja.
Jeg har hørt, at De har mistet Deres far for nylig.
Lad mig udtrykke min dybe beklagelse.
Jeg har deltaget ved et par af disse sammenkomster.
Her er de på grænsen af det anstændige, når man sørger.
- Ingen tager anstød af det. - Det er der nogle, der gør.
- Sorg er en følsom sag. - Præsentér mig.
Mr. Forsyte. Min afdøde fars hustru, mrs. Heron.
- Mig en fornøjelse, mr. Forsyte. - Fornøjelsen er på min side.
Jeg må hellere komme tilbage.
Det har været en oplevelse.
Mrs. Heron...
Han virker... charmerende.
Undskyld...
De spadserer ture på molen de fleste morgener.
- Må jeg ledsage Dem? - Det ville være dejligt.
- Er De fra vores del af verden? - Fra London. Park Lane.
- Forretningsmand? - Sagfører... partner i min fars firma.
- Det er mit første besøg her. - Vi håber ikke, det er Deres sidste.
- Jeg vender ganske givet tilbage. - Godt.
Irene, jeg spadserer alene i dag.
Du kommer nok til at savne mig voldsomt.
Mr. Forsyte, De er kommet tilbage.
- Mrs. Heron, har De det godt? - Fint tak.
- Hvad med Deres steddatter? - Hun er en smule utilpas.
Men rask nok til at spille ganske smukt på klaver.
- Det vil jeg gerne høre. - Det må vi arrangere.
- Har jeg for resten kondoleret? - Ja, sådan forstod jeg det.
Det var et chok, at professor Heron efterlod os med så få midler.
Jeg har kun lige akkurat 50 pund om året til Irene.
- De forstår vel, at en ung kvinde... - Koster mere end det.
Ja, det må bekymre Dem.
- Mr. Forsyte... - Ja, mrs. Heron?
- Der er vel ingen mrs. Forsyte? - Nej, mrs. Heron.
Der er en kunstudstilling i Pavillion i morgen.
Irene og jeg besøger den kl. 10.
- Er De glad for kunst? - Ja, hvor den hører hjemme.
Og hvor hører den hjemme?
På museer. Og i dagligstuen, hvis placeringen er smagfuld.
Jeg synes, den hører hjemme overalt.
- Beundrer De dette maleri? - Ja, det gør jeg.
- Er det ikke vel moderne? - Det har kraft og oprigtighed.
Jamen er det fuldendt som kunstværk?
Hvis De spørger, om det er virkelighedstro, så nej.
Men se, hvor meget liv der er i træerne, og hvor farverigt det er.
Man kan mærke kunstnerens væsen, ikke sandt?
Jeg tror, kunstneren har en lidenskabelig sans for skønhed og liv.
Ville det tage sig godt ud i ens entré?
De fleste entréer ville være en hån mod det.
- Jeg lægger mit kort. - Han har karakterstyrke og substans.
- Vi ved intet om ham. - Det gør jeg. Jeg har undersøgt ham.
Vi passer ikke sammen.
Det var en fornøjelse. Mrs. Heron, miss Heron... London kalder.
- Det var da trist. - Jeg kommer tilbage i næste uge.
Så vil De måske beære os med en visit?
- Miss Heron? - Mr. Forsyte.
For resten... Det landskabsmaleri, som De beundrede...
Jeg har købt det.
Til Deres entré, mr. Forsyte?
Vi ses i næste uge.
Vi har 50 pund om året. Er du klar over, hvad disse sørgeklæder koster?
Og så skal vi også leve.
- Vi burde flytte til et større hus. - Har vi brug for et større hus?
- Jeg vil gerne eje noget. - Det er da nok at leje.
Hvis der sker mig noget, skal du og børnene kunne klare jer.
Vi har ikke råd til at købe.
Bare sørg for, der ikke sker noget med dig.
Familien Forsyte er uforsonlig!
Min far har aldrig set sit barnebarn og kommer aldrig til at se det her.
Ja, vi er nødt til at flytte.
Ifølge Deres bedstefars testamente udbetales renten hvert kvartal -
- men kapitalen skal stå urørt.
Man må gerne bruge af kapitalen, hvis man har en passende grund.
Jeg skal have et barn til, og vi har brug for et større hjem.
Behovet for et hus må da være en passende grund.
- Til den kvinde? - Til Helene og vore børn.
Jamen det er formueforvalteren, der skal tage stilling til dette.
Forvalteren er den nu afdøde mr. Septimus Small samt min far.
Konduite handler, som du nok forstår, om mere end egne interesser.
Det handler om samvittighed, og her også om familiens gode navn og rygte.
Er der et moralsk aspekt i denne diskussion?
Du får et beløb hvert kvartal. Du har intet at være bekymret for.
- Farvel, Forsyte. - Farvel, Forsyte.
Tegner du stadigvæk? Jeg kunne godt lide et par af dine ting.
Goddag, sir.
- Jeg må gratulere, miss Heron. - Tak.
Det var i sandhed en fuldendt nydelse.
Jeg ved ikke, hvor pigen bliver af med teen. Undskyld, mr. Forsyte.
Jeg har en anseelig indtægt og leder efter et hus ved Hyde Park.
Jeg er af fornem familie, og min far har mange midler.
Jeg er ved godt helbred.
Jeg vil gerne anholde om Deres hånd, miss Heron.
Det gør mig ondt, men jeg kan desværre ikke sige ja.
Jeg ved godt, det kommer pludseligt. Men jeg har besluttet mig.
De besidder egenskaber som... Jeg kan vente, så længe det...
De er ubeskriveligt henrivende.
- Deres stedmor tilskyndede det. - Ja, det er jeg klar over.
Jeg foreslog, at De kom til London. Mine forældre ville blive henrykte.
- Har min stedmor takket ja? - Med Deres samtykke naturligvis.
- Jeg håber, De havde en god rejse. - Det er køligt for årstiden.
Miss Heron, velkommen til London.
- Sød pige! - Det er min far, James Forsyte.
- De må hvile Dem oven på rejsen. - Hvor er vi glade for at se Dem!
- Det er min mor, Emily Forsyte. - De er jo bedårende.
- Det er min søster, Winifred Dartie. - Vi skal rigtig hygge os.
- Hendes mand, mr. Montague Dartie. - Vi bor i nærheden. Kig forbi.
- Et glas champagne? - Soames har vel nok god smag.
Sikke en skønhed, din snu rad.
Overskæg klæder nu en mand. Soames er alt for glat.
- Jeg ved ikke, om jeg... - Gå hen og tal med hende.
- Det kommer an på overskægget. - Du opdager snart dets fordele.
Det kilder.
Det tror jeg ikke, jeg bryder mig om.
Det kommer an på, hvor det kilder.
- Får du nok at spise? - Ja, og jeg arbejder hårdt.
- Nå, June. Hvad synes du om hende? - Hun er guddommelig.
- Bedårende. Ikke sandt, Jolyon? - For bedårende til Soames.
Penge behøver ikke være nogen hindring.
Mr. Forsyte har ry for at overvinde hindringer.
- Du skulle kigge på de olieaktier. - Hun er en henrivende størrelse.
- Jeg lurer på Cape Copper. - Aktier interesserer mig ikke.
- Hvad er hans hemmelighed? Opium? - Hvad taler du om?
Hun er meget smuk. Han overrasker alle.
Hun skyder i vejret. Det er onkel Jolyons barnebarn June.
- Jeg har malet hælene på mine sko. - Har du også sat sløjferne på?
- Ja, det er mine dansesko. - Jeg elsker at danse.
Om to måneder kan jeg gøre det igen.
Pludselig bliver det, som var respektløst i går, respektabelt.
Det er det rene hykleri.
Vi må danse. Vi må danse nu. Få George til at spille en vals.
- Hvilken vals? - En, så vi kan danse.
- Det er virkelig ikke passende. - Din stivstikker! Monty, spørg ham.
Visse ting skal man lade damerne bestemme. Dans er en af dem.
George, jeg kræver at høre en vals.
- Byd miss Heron op til dans. - Det kan jeg ikke.
Så gør jeg det. Miss Heron, vil De gøre mig den ære?
- Det er en anelse vovet, ikke sandt? - Der er derfor, Soames ikke har friet.
En sådan letsindighed må få ham til at tvivle på hendes person.
Det beklager jeg dybt. Det ligner slet ikke Irene.
Det virker nærmest, som om de håner os.
Tænk, hvor forargede de ville blive, hvis de kendte til min tilstand.
Næ, hør nu, Forsyte. Det går da ikke.
- Miss Heron, må jeg få denne dans? - Naturligvis.
Det var dog gruopvækkende.
Freddie, gamle tøs. Du er fuld af løjer.
Nå, Soames. Var det ikke dét værd?
Det var vidunderligt. Mere end jeg kan beskrive.
Det satte gang i sagerne. Hvad med en polka?
- Undskyld. - Nu vil vi have noget mere livligt.
Noget, som får pulsen op.
- Jeg agter ikke at gifte mig med ham. - Han kan give dig alt.
- Jeg vil ikke købes. - Vil du hellere bruge det, vi har?
- Jeg vil vente på en, jeg elsker. - Vi har ikke råd til at vente.
Mrs. Pearce, godmorgen. Sørg for, at mrs. Dartie får hvilet sig.
Jeg vender tilbage i aften.
Hun ligner Hester omkring øjnene.
Og panden er James'... Det er din morfars pande.
Og se! Hun har Juleys næse!
Og hagen er så tydeligt Jolyons.
Hvad har hun efter Monty?
Havde du forventet noget?
Hun er en rigtig Forsyte.
Tillykke.
- Farvel. - Farvel, tante Ann. Hav det godt.
- Godt klaret. - Farvel.
Er alt i orden, gamle tøs?
Imogen. Synes du ikke også?
- Det er et sødt navn. - Imogen...
Immie.
Ja, det kan jeg godt lide.
Jeg kom tilfældigvis forbi Hatton Garden.
Jeg købte den her til dig.
Hvor er den smuk.
- Men hvordan skal vi betale? - Jeg kan nogle små fiduser.
De er vidunderlige.
Miss Heron, goddag.
Undskyld, jeg kommer for sent. Må jeg sidde ned?
Det er dejligt at se Dem uden sørgeklæder på.
Mr. Forsyte, må jeg præsentere mr. Beech?
- Goddag. Kan De lide Bournemouth? - Her er pænt, men kedeligt.
- Jamen der er penge at tjene. - Mr. Beech bygger ejendomme.
- Det gør alle. Hvor er De? - Southbourne. Ni huse.
Jeg bygger en kuranstalt. Her bygger man for helbredet, ikke fornøjelsen...
- Sandelig ikke for fornøjelsen... - Så lad os nyde eftermiddagen.
Skal vi...?
Jeg vil helst være fri, tak.
Jeg vil ikke virke påtrængende...
Nej... Lad være med at spørge igen.
Undskyld. Jeg tabte besindelsen.
- Bliver Deres ven opmuntret? - Nej.
- Smuk kvinde. Hvorfor er hun dyster? - Hun stiller høje krav.
Mange ville vælge mr. Forsyte, og han er meget velhavende.
Jamen det er gnisten, man skal have, ikke sandt?
Gnisten er helt fin, men 3000 om året er bedre.
De er kynisk. De skulle skamme Dem. Hun skal møde den rette.
- Har han friet? Har han fået afslag? - Indtil videre.
- Jeg har de 3000 om året. - Det lyder godt.
- Og gnisten? - Den er der.
Jeg er tryllebundet af hendes skønhed.
Vil De have mig undskyldt?
Irene, vi går nu. Mr. Forsyte, det beklager jeg.
- Jeg er en smule utilpas. - Kan jeg...?
Nej tak. Irene tager sig af mig. Det er varmen. Jeg må hjem.
- Skal jeg følge Dem? - Nej tak.
Det har været en helt uforglemmelig eftermiddag.
- Tak for i dag, mrs. Heron. - Tak for i dag, mr. Forsyte.
Farvel.
Har De ikke held med den unge skønhed?
De har større chancer hos stedmoderen.
- Hvad skete der med mr. Beech? - Hvorfor er du interesseret i ham?
Jeg er ikke spor interesseret i ham. Hvorfor tog vi ikke en drosche?
- Vi er fattige. Det er din skyld. - Så fattige er vi ikke.
Jeg forsørger dig ikke mere. Gift dig eller skaf et arbejde.
- Hvilket arbejde kan jeg få? - Jamen så gift dig. Han er fin.
- Jeg kommer aldrig til at elske ham. - Det ved du ikke.
- Mr. Forsyte? - Miss Heron.
Drager De tilbage til London? Der er noget, jeg vil drøfte med Dem.
- Her? - Nej...
Hvad kan jeg gøre for Dem?
Hvis jeg gifter mig med Dem, vil De så love mig en ting?
Hvis vores ægteskab ikke bliver vellykket -
- bliver jeg lige så fri, som havde jeg aldrig giftet mig med dig.
Hvis vi gifter os, bliver det vellykket.
De må ikke tvinge mig til at blive i et ulykkeligt ægteskab.
- Jeg lover at gøre dig lykkelig. - Du må love mig, at jeg bliver fri.
- Jamen så gør jeg det. - Sværger De?
Det lover og sværger jeg.
Hvis De friede til mig igen -
- så ville jeg sige ja.
Miss Heron...
Vil De gøre mig den store ære at blive min?
Jeg gifter mig med Dem, mr. Forsyte.
Så gør De mig til verdens lykkeligste mand.
Jole. Her...
Hun var din hustru, og de har ikke engang underrettet dig.
- Det er sand eksil. - Det er grusomt og typisk.
De holder sammen.
Dem udenfor er... udenfor.
Hvad skal der blive af June?
Hun klarer sig. Nu bliver hun det eneste i min fars liv.
Det gør mig frygtelig ondt.
- Jeg har så dårlig samvittighed. - Det skal du ikke have.
Er du klar over, hvad det betyder?
Nu kan vi gifte os.
Vil du gifte dig med mig?
Ja, selvfølgelig vil jeg det. Ja.
Jolly, vi skal fortælle dig noget.
TO ÅR SENERE
Fortsæt.
Det er første gang, du spiller i flere måneder.
Chopin... Det spillede du for mig i Bournemouth. Kan du huske det?
Tillykke med fødselsdagen, mor. Hun var så ung.
- I Forsyter lever evigt. - Vi har stærkt blod, June.
Det havde din mor ikke. Det kunne hun ikke gøre for.
- Bedstefar... - Ja, min kære.
- Der er noget, jeg vil fortælle. - Det anede mig.
Der er en vis person...
- Hvad mener du med det? - Det ved jeg ikke.
Nå, men det er der altså.
- Er denne person en mand? - Arkitekt.
- Hvor gammel er han? - 26.
- Og du er 17. - Hvad betyder det?
Ingenting.
Jeg husker nogle, fra jeg var 17, som heller ikke betyder noget.
- Han betyder en hel masse. - Det sagde jeg også, da jeg var 17.
- Jeg elsker ham. - Jeg formoder, han er ludfattig.
Han tjente hundrede pund i fjor. Han har ikke brug for penge.
Han er helt fantastisk. Han har levet af kakao i en hel uge.
Mit barnebarn skal ikke giftes med en mand, der giver hende kakao.
- Jo, jeg skal. - Nej, du skal ej.
Phil skal nok komme til at tjene penge. Han er en mageløs arkitekt.
Jeg siger ja til en forlovelse.
Men I gifter jer ikke, før han tjener 400 om året.
Tak.
- Godmorgen, Smither. - Hvordan har De det, miss Ann?
Ganske godt. Jeg står op i eftermiddag.
- Lægen sagde, De skal blive... - Pjat.
Jeg vil deltage i velkomstfesten for miss Junes unge mand.
- De er ikke stærk nok. - Jeg deltager.
- Som De vil, miss Ann. - Men, Smither...
Jeg får brug for din arm.
Hvor er du dog genial, Phil. Det er en helt fantastik drage.
Robust og smuk. En design-triumf.
Når den er højere oppe, må du prøve.
Åh nej dog!
- Robust var den altså ikke. - Din stakkel, Phil.
Mange timers forberedelse for kun et kort øjebliks fryd.
- En metafor for kærlighed. - Sikke noget vås!
Det må være arkitekten. Hvad er det, han har på?
- Det er en hat. - Ja, det kan jeg godt se.
Er du her? Hvor vidunderligt. Du skal møde Phil.
- Phillip Bosinney... Irene Forsyte. - Hyggeligt at møde Dem.
Irene er min bedste veninde. I to må blive gode venner.
- Det skal vi nok. - Hun er smuk, ikke?
Jo, det er hun.
- Arkitekt... beundringsværdigt fag. - Jeg hjælper ikke syge eller fattige.
Skønhed og proportion er også vigtigt.
- Vi får en mand uden penge ind. - Nej, først skal han tjene penge.
I modsætning til Dartie eller Soames' hustru.
Onkel James, det er min forlovede Phillip Bosinney.
- Goddag. - Ja tak.
Phil er en fremragende arkitekt. Du skulle overveje at bygge.
Gud fri mig vel! Hvad skulle jeg bygge?
- Hvad laver du? Den stakkel! - Vi skal have 400 om året.
- Vi får dem ikke i dag. - Nej, men vi kan skræmme onklerne.
Han er en flot fyr, men han ejer ikke kongens mønt.
Nu, hvor Jolyon er væk, kan June regne med at få 100.000.
Og så kommer fribytteren.
- Ville du ikke gøre det samme? - Det ville jeg sandsynligvis.
Du gjorde det jo.
- George, det er jo uhyrligt! - Undskyld.
Ja, uhyrligt.
Men den med fribytteren var sjov.
- Hvorfor er du oppe? Sæt dig ned. - Du er ikke stærk nok.
Hent et tæppe.
- Du burde ikke være her. - Pjat!
- Kan du høre mig? - Ja da. Du skriger jo op.
Bravo, Ann. Der er stadig liv i dig.
Det er mr. Bosinney, tante Ann.
- Læg det her omkring dig. - Du skal holde dig varm.
De er en flot ung mand -
- men jeg tror næppe, De er den rette til kære June.
- Hvor er Soames? - Jeg er her.
Jeg er ikke den rette. Vi må aflyse det.
Vi aflyser ikke noget.
Nå... hvad synes du?
Det kan jeg da ikke sige i hans påhør.
Han er alle tiders.
Du og June var rigtignok veninder i dag. I lo og slog jer løs.
Du ler og smiler aldrig sammen med mig.
De har inviteret mig med til Royal Academy.
Ikke tale om.
- Siger du, at du ikke tillader det? - De kan tage en af tanterne med.
- Jamen jeg vil gerne... med June. - Det må du ikke.
- Vil du forbyde mig det? - Ja. Du skal ikke omgås hende.
- Jeg vil sove i Burlington-værelset. - I nat?
- Ikke kun i nat. - Hvad i alverden skal det sige?
Det ved jeg egentlig ikke.
Jeg sover bare ikke godt.
Vil du have dit eget soveværelse? Tjenestefolkene ville opdage det.
Hvordan kan du tænke det?
Hvis jeg kan sove, betyder det så noget, at tjenestefolkene ved besked?
Hvordan får det mig til at se ud? Du ved, hvordan tjenestefolk sladrer.
Og det handler ikke om søvn, vel?
Sommetider tvivler jeg på, at du ved, hvad en hustrus pligt er.
Jeg har besluttet mig for at sove i et andet værelse.
Gør han... noget?
Mener du, om han slår mig eller drikker?
Nej... Sådan forholder det sig ikke.
- Ser han andre kvinder? - Ikke det, jeg ved af.
Så er det værre. For det kunne der laves om på -
- men hvis du ikke kan lide ham... må du se det onde i øjnene.
Hvad betyder det?
Skilsmisse.
Jeg har ingen penge og ingen indtægtskilder.
Hvad skulle jeg gøre?
- Du siger ikke noget, vel? - Nej, selvfølgelig ikke.
- Godmorgen, Juley. - Godmorgen, Emily.
Nej, du skal sidde her.
- Hvor er James? - Han spadserer for at rense sin lever.
- Hester har hovedpine. - Sin søndagshovedpine.
- Hvad med Ann? - Hun er meget svag. Vi er urolige.
Irene ser bleg ud.
- Hun er vel ikke...? - Nej.
- Skal de ikke...? - Det ved jeg ikke.
- Ann vil have, at Soames får en søn. - Det burde han så absolut få.
- Men med adskilte soveværelser... - Julia!
Adskilte soveværelser. Det er synd og skam.
De sover end ikke i samme værelse. Du må ikke sige et ord.
Nej, selvfølgelig ikke.
Det har du jo ikke gjort...
Tante Hester løber ikke med sladder.
Jeg siger ikke et ord.
Jeg siger aldrig et ord.
Tekster: Lasse Schmidt www.undertext.com